Ne zmorem, ne znam, ne kot, ne kam.
Poti iz labyrintov.
Ne znam, ne kam.
Dati glas najprej tistim, ki so ostali brez temeljev.
Sreda zjutraj, na poti do Pavlovi hiše, se ustavim v Lomanošah.
Človek kar ne more verjeti svojim očem.
V hiši, ki je trenutno ne moremo tako pojmenovati, živi 84-letna Marija Vrečić,
ki je hudo ne uri, ek srečji preživela nepoškodovana.
Najprej pred hišo sreča mnjene gazeta.
Četvrtek smo začeli, to je bilo, vse vidite, kaj so te srečne sigale,
to je bilo srečno do Kuruza, tamo to ni se ležalo.
To so en dal, no, te bilo štiri, kaj bomo srečali,
kar s prvo vse vem nosili, pa tukaj cesta.
Drugi dal pa smo začeli, tukaj zbora.
Posprejme me do hiše, do Marije in zraven je tudi njena hčera.
To je narava in tu namre niša nišč prvte, pomoja, ne.
Če biš vledo, kaj je prišlo, bi se pripravili lahko, ne.
Zdaj pa to tako iznenalo, da prišlo ponoče in nemaš kaj.
Pa samo sem doma bilo, no, kaj že, ne, kako malenko bi se,
že pripravili lahko, ne. No pa še samo sem, pa kaj tečeš?
Samo niti, ki smo v takšnem kraju doma, ne,
mi smo niti nemozli takoj prijatete, kar je bilo vse podrejto
in smo mogli prvo pomagati, spravljati drve s cesta,
ko smo se s tem pripravljali, ne.
In te so na že vsi obsovali, če, ko ne moramo priti, ne,
če pa čez drve saj nam nešč prilec, hejte.
Tako v Naštajerskem. Trenutno stani na Slavinskem koroškem
pa se po besedah direktoria Centra za socialno delo
tedeja pobržnika umirja, vendržav zgol v delu urejanja okolja.
Materialna škoda, ki je nastala, je ogromna,
na kar nakazuje tudi veliko številno vlok prebivalstva
za slidarnostno pomoč, ki jo lahko oveljavljajo pri Centru za socialno delo.
V koroški regiji je številno teh vlok na današnji dan cirka 650,
trend naraščanja te številke pa žalne pojemnja.
Škoda je brez dvoma prizadela vse starostne skupine prebivalstva,
tako aktivno prebivalstvo, ki ustvarja, kot tudi starejšu populacijo
z niskimi pokojninami in sveda vse to stiske dodatno poglabujem.
V trenutnem obdobju pažajo, da se z lasti poglabljajo
osebene in čustvene stiske pri ljudih.
V tem istopajo ti strahovji pred prihajajočjo jesenijo in novim deživnjim obdobjem,
pa tudi strahovji, predtem da bodo ljudje ostali sami svojimi številnimi,
ne rešenimi težavami. Kar mi na Centru pažamo, je izmučenost,
brezvolnost tudi apatija ljudi in na podlagi tega tudi sveda ugotavljamo,
da poljeg velike gmotne škode, ki je nastala, je prisotna tudi škoda, ki se kaže na zdravju ljudi.
Za zmanševanje posledic tih stisk na Centru posebno pozornost namenjamo
izvani v psihosocialne pomoči, to pa je v bistvu pomoč v smislu izvani razbremenilnih
in supportivnih razgovoru. V tem je potrebno povdariti, da sodelujemo tudi
s drugimi vladnimi in nevladnimi organizacijami se vse znamenom olajšati,
oziroma, to vse je umiliti te posledice, ki so nastale zaradi zadnje nazrovne nesreče.
V prvih dneh po vremenski ujimi so prevevalci naše regije skali
predvsem informacij, glede možnih finančnih pomoči, sedaj pa ospredje prihajajo
potrebe zaradi prevpisanih stisk. Lete so pa zelo kompleksne, zaradi česar
pa ocenjujemo, da bo za odpravo lete potrebno predvse dalši čas.
Posledice, oziroma, očinki naravnih nesreč in drugih družbeno-političnih pretresov,
se namreč na centrih za socialno delo, kažje jo še dolgo obdobja po teh dogodkih.
Podobna stanja smo že beležili pred leti, ko je svet pretresala recesija,
potem smo bili soočeni v zadnjem obdobju s pandemijom nalezljive boleznje,
sedaj pa so nas nažalost prizadele še te poplave in plazove.
Stiske so torej ne popisne. Kako lahko kot Center za socialno delo,
kot oziroma človekoljubna institucija pomagate ljudjem z prve roke?
Posame s nikom in družinom pomagamo v skladu s poslanstvom naše organizacije.
Seveda situacijo obravnavamo celosno, kar pomeni, da se kvarjamo tako z nudenjem pomoči
za zmanjšavanje ali odpravljanje materialnih stisk, kot tudi izvajanjem
socialno varstvenih storitev, kamo rštejemo tudi izvajanje psihosocialne pomoči.
V zadnjih tednih smo veliko časa preživeli tudi na terenu, pri ljudih,
tako da smo svoje delo opravljali na kanapri za detih območjev.
Ljudje so iskazali veliko hvaležnost za to in tukaj smo bili tudi delavci Centra
deležni potvrditeve, da smo opravljali veliko in dobro delo.
O tem, kakšne težave v duševnem zdravju se kaže v koroške regiji,
po izhušni hudega stresa, traume, kar je nedvomno tudi zadnja ujma poplave,
kakšne so statistike, kaj opažejo, s kakšnimi stiskami se soočejo posamezniki,
kaj kažejo številke in konkretni posameznji primeri, regijska koordinatorica
za duševno zdravje programa Mira Jerneja Lorber.
Na koroškem je bila psihološka pomoč v poplavah ponujena hitro,
najprej v zelo prizadeti črnih na koroškem.
Državna enota za psihološko pomoč pri civilni zaštiti je bila na terenu
prisotna od nedelje, torej že drugi dan po odjujanju vode.
V sodelovanju s domačinko strokovno delo vko Centra za duševno zdravje odraslih
so prizadetim prebivalcem nudili tako psihosocialno kot praktično pomoč.
Tam so bile tudi strokovne delo, ki je Centra za duševno zdravje koroške.
Kasne je ta psihosocialna pomoč prešla pod okrilje mobilnih timov,
organiziranih v sklopu Centra za duševno zdravje.
Ob vse splošnem pomankanju strokovnjakov na področju duševnega zdravja so nam bo veliko pomoč
članje rdečega križa iz različnih konca Slovenije, ki so upremljeni z dodatnim
iznani zanugenje prve psihološke pomoči in ki na terenu nudijo razvojvenilne pogovore
in ob zaznanih večih stiskah posameznikom ponudijo strokovno pomoč mobilnega tima.
V tem času je bila uspostavljena tudi telefonska številka za psihološko pomoč,
kot tudi številka za koordinacijo te psihosocialne pomoči.
Povedati pa moram, da na te številke ne beležimo veliko klicev.
Da bi poklicali prizadeti posameznik je sploh retkost.
Pogostaj se zgodi, da so krajani povedo za nekoga, ki bi potreboval pomoč.
V naši družbi je govoriti v doševnih stiskah še vedno tabu.
Čeprav nedavno je Skušnjertečega križa govoril o tem, da se ljudje radi pogovarjajo
in na njihovo pomoč dobro sprejmejo.
Na nek način se skozi pričakujemo, da bomo zaznali porast potreb po psihološki pomoči,
ko se ljudje ne bodo več naposredno ukvarjali za reševanjem praktičnih vidikov življenja in metija.
Zavedamo pa se tudi, da bo doševnih stisk manj, če bo praktična pomoč dobro delovala.
Je malo v šali pred časom rekel nek občan, ki je rekel, da jih potrebujemo psihologe z bagri z težko mechanizacijo.
To reče, da bodo zagotoljeni osnovni existencijalni pogoj, da bodo imeli ljudje strejo nad glavo, pitno vodo,
da jih ne bo zeblo. Če država ne bo pozabila na svoje obljube in bo zagotoljena kontinuirana podpora,
menim, da ne bo poplave doševnih stisk.
Kljub temu pa je na področju statistike samomoriljnega vedenja v Koroški regiji izjemno zaskrbljajoče.
Če Korošci mogoče manj, oziroma težje govorimo o svojih stiskah,
pa to še ne pomeni, da jih ne izkušamo.
Ob 10. septembru, ko obveležujemo svetovni dan preprečevanja samomora,
smo predstavili rezultate, ki kažjejo, da se število samomoro na Koroškem v letu 2022 ponovno zvišalo.
20 osep je končalo življenje samomorom, od tega kar 18 moških in dve ženski.
Vsa leta pri nas voči bo, da to veliko razmerje med spoloma.
Med posami z njimi leti si tistero obstajajo velike razlike v nihanju tego samomoriljnega količnika,
napr. da drugo odpo Slovenije biležijo porast, pri nas pa vpat, to ko je bilo napr. leta 2021.
Na ta nihanja pa nekako ne imamo enoznačnih in preprostih odgovorov.
Gotovo je eno, da na številu samomora vpliva tako socijalno-ekonomska situacija,
okoljski dejavniki, nedvomno pa visoke številke glede porabe alkohola, predstavlja dodatn dejavnik tveganja.
Dodati moram, da v spremljanju večletnega trenda še vedno lahko govorimo o upadu samomoriljnega količnika.
Kar pa ne sme biti razlog, da bi se ustavili v prizadevanih za boljšo pismenost na področju doševnega zdravja,
za destigmatizacijo iskanja pomoči in ne nazadne omogočanja boljše dostopnosti do slušb, ki nudijo pomoč.
Med oškodovanimi je veliko ranljivih skupin, ki so main vešče poiskati pomoč.
Kako jih spodboditi ki iskanju pomoči? Kako jih opogumiti ki iskanju smisla v življenju in kako naj ohranje o volju do njega?
Dobro. Oziroma, da se je to všeč vzdušalo.
Zato se je to všeč vzdušalo.
Kako jih opogumiti ki iskanju smisla v življenju in kako naj ohranje o volju do njega?
Dobro. Oziroma, nuljno je, da vse vpletene službe dobro upravimo svoje delo.
Nuljno je tudi to, da ljudje vedo, da se v teških časih stiske nekak normalno odziv na te teške okoliščine.
Vsaka žalost še ni patologija in vsak stres še ni trauma.
Večina posameznikov s dobrimi resursi, tako v materialnem kot psihološkem smislu, bo okrevala brez večih in dalnosežnih težav.
Nesme mova pozaviti na tiste, ki niso tako dobro omreženi, katerih glas ni slišan in zgodba ne obe sedena.
Tisti posamezniki, ki so se že preto ujmo srečevali spri krajšani in iz gubami različnih vrst, starejši, bolni, osamljeni,
na njihova vrata moramo potrkati pogosteje in ne čakati, da oni pridajo do nas.
Pa še to tudi z otroki se treba pogovarjati, da ne bo potem vsaka slaba vremenjska napoveda o blačno nebo in grom sprožilec tesnobe in strahu.
In učiti otroke vbesediti občutja je naložba v boljše duševno zdravje tudi zakasnejša leta.
Na voljo sta tudi telefonski številki za pomoč razvrmenilne pogovore društva psihologov Slovenije ter Centra za psihološko svetovanje po svet.
Kadar pa je stiska zelo huda in je morda ogroženo življenje, pa ne mudu ma pokličiti enujno medicinsko pomoč na 112.
Povavim vas tudi še na spletno stran nacionalnega programa duševnega zdravja, programa MIR-a,
kjer so pod zavihkom kam popomoč zbrane brezplačno dostopne zdravostvene in socialne storitve z področja pomoči v duševnih in drugih stiskah za vse slovenske regije.
Protokola, ko na tej spletni strani preberete več o duševnem zdravju, o tem, kako pomagati sebi, kako pomagati drugim.
Omenim naj še eno pobudo, ki smo jo pripravili na Koroške me 10. septembrom in 10. oktoberom, ko obelužujemo svetovni dan duševnega zdravja in smo jo poimenovali Tisto dobro med nami.
Ves mesec bomo zbirali fotografije, rizpe, misli, ki se porodijo ob tej besedni zvezi Tisto dobro med nami.
V želji, da bi prepoznali, spodbujali in širili vse dajanje naklonjenosti, sočutne odzive in skrb za svoj človek in skupnost.
Zbirka vsega tega dobrega med nami bo postala del potujoče rastave po Koroške.
In če želite sodelovati, pošlite svoj izdelek, svojo fotografijo, mislu, rizbo na elektronski naslov
Naj zaključim s preprostim povabilom. Pogovor daje moč.
In tu smo za to, da drug drugemo nudimo oporo. In to bo posameznika in človeštvo peljalo naprej.
In to je tudi pomemben dejavnik pri ponavnem spostavljanju duševnega ronovesja.
Ljude se lahko tudi podoživljajo krizo in se soočajo z nemirjajočimi čustvenimi odzivi, napr. z jezo, razdražljivostjo ali otopelostjo.
Pogosto so svojci in znanci tisti, ki prepoznajo, da se nekaj dogaja in osebe ospodbudijo, da si poišče pomoč.
Ljudje je se na krizno situacijo lahko odzivamo na različne načine. Pomembno pa je, da ostanemo v tem obdobju do sebe in drugih strpni, spremajoči in potrpežljivi.
Nikakor ne smemo pozabiti, da smo bolj odporni in prilagodljivi, kot si mislimo in da smo skupaj sposobni premagati mnogo izive.
O tem, da se soočamo z veliko preizkušnjo, priterjuje tudi psihoterapeutka Liza Dornik-Hribar.
Te poplave so zamajale prepričanje dejansko veživljenje v stabilnost. Nekako so nas opomnile v to, da se vse lahko spremenjiti čez noč, kar je eno takšno zelo strašljivo spoznanje za vse.
Na eni strani imamo ljudi, ki se v tem trenutku okvarjajo s tem, da čistijo blato iz svojih domov, okvarjajo s tem, da so zgubili res čisto vse.
Spet na drugi strani imamo tudi veliko ljudi, ki se pa srečujejo zdaj skriv do preživelega.
To re našega doma pa ni zalilo, kako se pa naj zdaj počutimo ob tem.
Kar me zelo ljubo gledati je to, kako ljudje zdaj stopajo skupaj, kako iz celih konca Slovenije prihajajo pomagati, kako govorijo o tem prisnem stiku ljudi.
To je tisto, kar je v takih trenutki zelo pomembno.
Tisto občutek nismo sami. Tam je zraven nekdo, ki ponudi toplo roko, ki prenesa lopato, ki mogoče poboža porami in predvsem, ki tudi posluša, ki sliši te škoje.
Ostali smo braz vsega, kako je tudi pomemno res biti slišan.
Tudi v takih trenutkih. In kako je pomemno, da si ljudje lahko govori, dovolijo govoriti o tem.
In predstavnicu nevladne organizacije Altra Suzano Oreške.
Predtem pa še vabljeni na brezplačno spletno delavnico Omre o osjebnostnih motnih.
Prijave na delavnico potekajo na www.omra.si.
Cenjeno radisko občinstvo, hvala za vašo pozornost.
Z vami sem bila Jasmina Godec, ponavno na slišanje v oktoberu.
Nekam.
Poti iz labyrinto.